העולם".
"?אך יאבד את נשמתו"
מה ייתן אדם" "?בתמורה לנשמתו
אתה עושה טעות נוראה. אשיג לכם כל מה שתרצו
שוקולד אמריקני, ויסקי. סיגריות... אולי שעון?
הרס"ן ראה ברירדון איום. בשבילו, אדם שאין לו חוש חובה,
שאינו נאמן לאיש, מלבד לעצמו, כמוהו כבוגד.
הביאו את הספרים!
קחו אותו.
לא, בבקשה, בבקשה!
זה בית הספר שלי.
זה בית הספר שלי!
רס"ן קמפבל עשה עסקה עם היפנים.
בי הם לא יפגעו.
בעיניו, זה לא נחשב לבגידה. בית הספר עיכב את התכניות שלו.
אנשים שינו את דעתם, ודסטי היה הזרז לכך.
הספר הזה מלמד שיש להפנות את הלחי השנייה.
אנו קוראים את הספרים האלה,
ונעשים עבדים טובים יותר לקיסר.
הוא אומר שהספר הזה הוא אמונה טפלה.
סרן נוגוצ'י אומר שהתקדמות המסילה אטית מדי.
פקודות המטה דורשות שנסיים שישה חודשים מוקדם יותר.
אדוני הנכבד, זה, זה...
אתם חופשיים ללכת.
דעה קדומה.
אני יאנקי דודל דנדי",
יאנקי דודל שעושה", כדי לא למות.
אני אחיין אמיתי של סם דודי",
ונולדתי בארבעה ביולי".
יש לי אהובה יאנקי דודלית",
היא האושר היאנקי דודלי שלי".
יאנקי דודל בא ללונדון", לרכוב לו שם על פוני.
".אני אותו נער יאנקל דודלי"
אני עדיין חי, יפנים בני-זונות!
את זה אתם מבינים, נכון?
הם יכלו לקחת את הספרים ואת השיעורים שלנו,
אך היינו נחושים בדעתנו שלא ייקחו מה שלמדנו.
דסטי הוביל כמה מהשוהים בבית המוות" לשאוב מים".
הדוגמה האישית שלו הייתה השראה לכולנו שיש לעבוד קשה.
מעבר שלוש הפגודות" "מסילת הרכבת: 305 קילומטרים
שובינו הבחינו בכך.
אשר לרס"ן,
סירבנו להשיב לו כגמולו. לשלם לו באותו מטבע,
וזה החל לאכול אותו.
סרן נוגוצ'י מחזיר לכם את הספרים, כדי שתמשיכו ללמוד.
ברוב טובו, נותן לכם סרן נוגוצ'י את המתנות האלה...
כיוון שהייתם עובדים טובים!
חזרנו לעניינים, חבר'ה.
אלה בני שלוש שנים! - כן, חוקי ייבוא יפניים!
יש פה דואר!
מאותו יום, יאנקר לא דיבר הרבה.
משהו השתנה בו.
קשה לומר אם זה היה לטובה...
או לרעה.
צ'יק-צ'ק, חברים. טקס הסיום מתקרב.
אני רוצה שתיתנו הופעה אל"ף אל"ף.
המשיכו.
רבותיי, הבה נמשיך.
אם למיתה נועדנו", די לה לארצנו שתאבד אותנו.
אם לחיים, ככל שמעטים נהיה", ירב חלקנו בתהילה.
מי שיחיה היום ועוד יוסיף" שנים הרבה,
אזי יפשיל את שרוולו", וצלקותיו יגל,
וכה יאמר: 'את אלה הפצעים" ' .נפצעתי ביום כריספיאן
זקנים שוכחים. הכול הן ישכח", אך הוא יזכור,
לגבורתן העלילות" ".אשר עשה ביום ההוא
בשר! בשר!
בשר בקר!
עוד.
מה השקפתו של אפלטון" "?בנוגע לצדק
יאנקר החליט להצטרף אלינו.
אמנם לקראת סוף השליש, אבל היה להוט להשלים את החומר.
אתה מורה טוב.
מה שמך?
שמי נגאסה.
טקאשי נגאסה.
שלום, טקאשי.
שמי ארנסט.
שאלתי את עצמי...
איפה למדת אנגלית טובה כל-כך?
'התחנכתי בקיימברידג.
כדי להיות מתרגם טוב,
חשבתי לעצמי שעליי להבין את התרבות.
אם כן, מה דעתך על הבריטים?
לדעתי, אפשר ללמוד מהם הרבה.
ואני יכול לשאול אותך, טקאשי הנכבד,
מה אתה עושה במחנה הזה?
סיווגו אותי כבעל כושר גופני לקוי.
מחנה שבויים אינו מקום מכובד עבור חייל יפני,
הוא מעין עונש.
בושה... למשפחה כולה.
מה בקשר לסמל איטו?
הוא חייל בכל רמ"ח איבריו.
הוא קיבל על עצמו אחריות לגבי החלטה שגויה של מפקדו.
היא גרמה להרג של רוב אנשי היחידה שלו.
הבנתי. האם בשל כך הוא מריר? -לא.
בבושידו ההיענשות במקום המפקד שלך נחשבת לכבוד.
לפי חוקי הקיסר,
בצבא הקיסר,
חיי אדם אחד שוקלים פחות מנוצה.
לא חשוב עד כמה השתפר המצב, נשארנו עבדים שבונים מסילה,
והרעיבו אותנו למוות.
היו עוד אלפים כמונו בתריסר מחנות שבויים אחרים.
וכאילו לא היה די בזה...
עמדו הרס"ן ותכניתו המסוכנת להתפוצץ בכל רגע.
הייתה זו מחשבה מרגיעה, כשהבנו שאיננו העבדים היחידים
שמנוצלים בשם הקיסר. "קראו להן "נשים מנחמות,
שלל הכיבוש של היפנים.
כיבוש שנועד במקור לטהר את הרוח,
מקום שבו הלוחם האמיתי רואה בחרב את נשמת הבושידו,
המפתח לגן-העדן ולגיהינום,
סמל של מה שהוא נושא בלבבו,
נאמנות וכבוד.
באוקטובר, 1943‎ 16" "טקס סיום הנחת מסילת הרכבת
סיימנו את מסילת הרכבת באוקטובר, 1943.
שישה חודשים לפני המועד שנקבע.
סיבה למסיבה.
כפי שנאמר לנו בהתחלה,
בנו אותה על גופם של אנשים לבנים. - היפנים המונגולואידים,
הצהובים והארורים האלה. מתנהגים כאילו הם בנו את הדבר הארור.
מסילת המוות הארורה.
זה הדבר האחרון שצריך להדאיג אותנו.
למה אתה מתכוון?
בנינו את מסילת הרכבת.
הם לא צריכים אותנו יותר.
העבירו מחצית מהם למחנות האחרים.
אלה שמימיני יעברו למחנה אחר לאלתר.
נראה שזה המכשול הסופי בתכניתו של הרס"ן.
מחצית מאנשיו התפצלו באותו יום,
נשלחו מהמקום, ולא נראו עוד לעולם.
חסר את חפירה!
שימו לב, כל השבויים.
חסר את חפירה במחסן הכלים. - חסר את חפירה!
מי שלקח את את החפירה יחזירו מיד.
אם לא יוחזר האת, ייענש המחנה כולו.
אתם תכבדו אותנו.
מצאתי את האת החסר!
את החפירה נמצא.
חלה טעות בספירה. טעות ארורה בספירה.
חופשיים! - אתם חופשיים!
מה דוחף אדם שהיה כה אנוכי בעבר להקריב את עצמו למען אחרים?
חבר'ה, אני לא מרגיש את הרגליים.
אני לא מרגיש את הרגליים.
הלילה יתקיים טקס הסיום.
כל היפנים הוזמנו.
זה אומר שיש סיכוי קלוש שיישאר מישהו בביתן השמירה.
רס"ן, אל תגיד לי שאתה עדיין מתכנן לבצע את זה.
אנחנו רק שישה. איבדנו שישה אנשים.
עם 12 חשבתי שזה בלתי אפשרי, אלוהים יודע שעם 6 אין סיכוי.
היה לך דיבור עם אלוהים?
לא, אבל... - לא אסבול הססנות.
אני נשאר.
טוב, נותרנו חמישה.
אל תדאגו, בחורים. אל תדאגו, בחורים.
נזכה לצדק שלנו.
רס"ן צ'רלי פרייזר. אנגלית.
סמל בינגו ג'ונסון, פילוסופיה.
ואחרון אחרון חביב,
טוראי ואלאס המילטון, אתיקה.
רבותיי...
קבלו את בוגרי אוניברסיטת הג'ונגל שלנו.
התחילו בחגיגות!
המוזיקה ששמענו באותו לילה הייתה רחוקה מלהיות מושלמת.
למעשה, הייתה נוראה. אבל לא היה לנו אכפת.
בלבנו שמענו את מה שיכלה להיות.
שמענו את הרוח האמיתית של המוזיקה, והייתה זו חירות טהורה.
אם למיתה נועדנו",
די לה לארצנו" ".שתאבד אותנו
קדימה, לעזאזל! - ג'ון! ג'ון!
שומר! שומר, תתכופפו!
אני שמח שהגעת. - המוזיקה הייתה איומה.
מי שיחיה היום" ועוד יוסיף שנים הרבה
יזכור היום הזה" בחיל וברעדה.
אזי יפשיל את שרוולו", "...וצלקותיו יגל, וכה יאמר
אין פה תחמושת! - תמצאו אותה!
זקנים שוכחים" "...הכול הן ישכח
זה מפציץ בי-24.
אלה כוחות השחרור. - אתה בטוח? -אין ספק.
זו מוזיקה שערבה לאוזניי. אלה כוחות השחרור!
מטוס של בנות-הברית.
הם לא יכלו לראות אותנו...
אבל בהחלט שמענו אותם, וידענו שחל מהפך במלחמה.
עיצרו במקומכם! - שימטו את הרובים!
מהר! מהר! - מהר בתחת שלי!
תעמידו אותם בשורה!
שימו לב, שבויים!
אנשים אלה מואשמים בהריגת שני שומרים
שמייצגים את צבא הקיסר ובקשירת קשר למרד.
הם זלזלו ברחמי הקיסר וברחמי נתיניו שופעי החסד.
רוח רעה כזו יש להעניש.
סמל איטו הנכבד יבצע את העונש הצודק.
הרם נשק!
אש!
סלח... -רס"ן? אש! -אמן.
בן-זונה.
איטו.
דסטי.
מה אתה אומר?
דסטי.
קחו את האיש הזה במקומו! קדימה לבית הקברות!
לא!
לא! דסטי!
אתה חופשי.
רס"ן! רס"ן, מה הוא אמר?
רס"ן, בבקשה, מה אמר דסטי?
רס"ן?!
לא, לא, לא, לא. לא! לא!
דעה קדומה.
עשה את זה!
דסטי!
כאשר מת דסטי מילר, מת משהו בלבבות הבחורים ובראשיהם.
הדברים שהצלחנו איכשהו להיאחז בהם במשך שנים של הישרדות
נראו עתה חסרי משמעות לחלוטין,
כאילו אלוהים עצמו התבדח באכזריות על חשבוננו.
עד שנזכרתי בדברים שאמר דסטי לא מזמן
אם לא תיפול החיטה" אל תוך האדמה ומתה,
תישאר לבדה",
וכאשר מתה",
"תעשה פרי הרבה".
מעולם לא נודע לי מה אמר דסטי לאיטו באותו יום.
אבל ידעתי שהייתי עד לכוחה של סליחה.
שימו לב!
בקרוב ישתחוו כל הגזעים הנחותים בפני הוד מלכותו הקיסר,
ובפני אבירי הבושידו.
כששמענו את המטוסים שוב חשבנו שסוף-סוף הגיעה הגאולה.
ואז זה קרה. - לחיי אבירי הבושידו!
בני-הברית שלנו חשבו שאנחנו האויב.
לך, אני בסדר. עזור לאחרים!
ארני! עזור לי! עזור לי, ארני!
רק אל תביט בזה, אחי! אל תביט בזה, זה לא כלום.
זה לא כלום! אל תביט בזה, אחי! - הם חשבנו שאנחנו היפנים, ארני!
כמעט ניצלתי! נהרגתי בידי הצד שלי, ארני!
לא נכון. לא נהרגת, אתה אתי, אחי! - הם חשבו שאנחנו היפנים!
אל תעזוב אותי, אחי. אל תעזוב אותי, אחי.
הישאר אתי, אחי!
הישאר אתי, אחי. לא!
קומו, כולכם! קומו, לעזאזל!
גם בסיס של האויב נפגע בסמוך.
הפצועים נטשו את עמדותיהם, וחיפשו עזרה.
הגעתם למחנה שלנו
אילצה אותנו לקבל החלטה, אחת ההחלטות החשובות בחיינו.
החלטה שקראה תיגר על החוקים של הבושידו,
של כבוד ושל בושה.
לא! אל תיתנו לרכב להיכנס!
עליכם ללכת עכשיו.
אל תביאו לכאן את הכלבים האלה.
הזיזו את הרכב, הזיזו את הרכב.
סלקו מכאן את הרכב.
ארנסט...
סרן גורדון, אני אוסר עליך להעניק טיפול לאויב.
רס"ן...
מדובר בבני-אדם שפצועים וגוססים.
הם לא יכולים להזיק לנו.
ארני, חזור אל אנשיך.
מישהו יכול להביא לי מים, בבקשה?
שובינו נטשו אותנו.
לא היה לנו לאן ללכת. לא היה לנו מה לעשות.
העתיד לא היה ודאי.
נותר רק מכשיר קשר מאולתר.
קיווינו לשמוע משהו מהעולם החיצון.
אל כל שבויי המלחמה" של בנות-הברית,
הכוחות היפניים" נכנעו ללא תנאי,
".והמלחמה תמה"
כי מי שאת דמו ישפוך" אתי היום, אחי יהיה.
גם אם דל בדלים הוא",
היום הזה נסך בו רוממות"
למן היום הזה עד תום ימי עולם". אלא אם כן ניזכר בו גם אנחנו,
אנו המעטים", המעטים המבורכים,
".גדוד האחים בדם"
באוגוסט, 1945‎ 15", "יום השחרור
היכן השומרים?
הם... הם עזבו.
הם נמלטו אל הג'ונגל, מפנינו.
לאיזה כיוון?
אין לי מושג.
אתה אדם הדבק בעקרונותיו, אדם מסור.
ואתה יודע...
אני רוצה להיות בדיוק כמוך, בדיוק כמוך.
רס"ן קמפבל. - ארני...
הגעת בדיוק בזמן.
אתה עושה טעות.
לא.
לא אני עושה צדק.
אינך חושב
שאני רוצה בזה?
לכולנו מגיע לראות אותו סובל.
אבל אין זה מעשה נכון.
כן.
לעזאזל! לעזאזל!
ילדון טיפש שכמותך!
ילדון טיפש!
שאלוהים יסלח לי!
שאלוהים יסלח לי, בחורי!
לא!
מה ההשלכות לכך שחיי אדם שוקלים פחות מנוצה?
מנוול!
מה יעדה הסופי של השנאה?
אתה מביט בעיניו של האויב,
ורואה את עצמך.
בוא הנה,
בוא הנה.
היש מחיר לחמלה?
"מיהו "רעי?
כמה פעמים עליי לסלוח לאחי?
מה פירוש "?ואהבת לאויבך כמוך"
מה יוכל אדם "?לתת בתמורה לנשמתו"
אלה השאלות שהתמודדתי אתן במחנה השבויים שלי.
התשובות עליהן שינו את חיי לעד.
שנה לאחר המלחמה‎ 55, נפגשו קפטן ארנסט גורדון
ומתרגם הקיסר לשעבר, טקאשי נגאסה,
בבית העלמין של "מסילת המוות" בתאילנד.
ארנסט גורדון היה דיקן הפקולטה למדעי הדת
באוניברסיטת פרינסטון במשך 26 שנים.
טקאשי נגסה היה לכומר בודהיסטי.
"סוף כל המלחמות"
עברית: רונה בני
תודה לנורית יהודאי "על תרגום הקטעים מ"הנרי ה-5.
"קטעי התרגום מ"המלט אברהם שלונסקי
הפקת כתוביות אולפני אלרום